...takový prostor pro kulturní činnost nesemletých naivních individuí.
|
Blázni.cz - dobrý kanálnebo přijďte v pondělí 16. 9. 2024 na slet bláznů v 19h do klubu Paliárka | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
jerlíní song (poezie, Kolemjdoucí) • ruzyně (poezie, Kolemjdoucí) • sezona (poezie, Kolemjdoucí) • nastolení rovnováhy (poezie, Kolemjdoucí) • Den nezávislosti (poezie, Pan Žu) • Betlémské pivo (próza, Moukenovi) • Detektivka vs. Antidetektivka (úvaha, Heda, Jožin, Lucka, Rusalka, Krtek, Zlý strýc Leon) | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Legenda o Betlémském pivu Psala se léta páně 1090-1099, kdy na popud papeže Urbana II., vlastním jménem Odo de Lagery, byly zorganizovány křížové výpravy do Palestiny. Výprav bylo celkem osm, ale co se doposud nevědělo je to, že se uskutečnila ještě jedna velmi významná, avšak tajná cesta. Jednalo se o záchranu malého svitku, známého jako Paulanský, který byl ukryt v betlémské jeskyni poblíž pastýřských polí. Nikdo z křižáků nevěděl, co je na něm psáno, i přesto byli ochotni za něho položit život svůj i všech ostatních. Krvavé boje trvaly několik dní, měsíců i let. Křižáci masakrovali vesnici za vesnicí, pobíjeli muže, ženy i děti, a když už to vypadalo, že sami padnou, proplížil se k nim do tábora jeden muslimský válečník, který jim ten svitek položil k nohám se slovy: Vemte si ten zpropadený recept a táhněte domů. Křižáci, zprvu zaskočeni, mladíka raději na místě krážem rozčtvrtili a svitek si od něj stejně vzali, ale klikihákovému písmu ani za mák nerozuměli. Pak postupně křížem přísahali, že zjistí, co je to za recept, a teprve potom budou řešit co dál. Jak se brzy ukázalo, byl to recept na pivo, a protože přeložit jej dokázal jen jeden konvertující mnich z Betléma, nazvali ho Betlémské pivo. Po napití tohoto moku se rázem člověk stal všeumělem, vtipálkem, ale též zapomnětlivým. Takže se svitek na nějakou dobu ztratil a objeven byl zcela náhodou až jedním opilcem na přelomu 17. a 18. století na území nynějšího Severního Porýní-Vestfálska ve staré krčmě v zaprášené láhvi od medoviny, kterou v opilosti upustil na zem a ta se rozbila na kusy. Čímž se mu potvrdilo jeho celoživotní tvrzení, že opravdu existuje ono, nám doposud neznámé, legendami opředené Betlémské pivo. Tento svitek tedy odnesl do německého pivovaru Paulaner, kde podle něj začali mniši vařit postní pivo zvané Salvator a malý vzorek poslali do Vatikánu na schválení k papeži. Než však posel pivo přinesl, tak zkvasilo. Papež je přesto ochutnal, však přišlo mu tak odporné, že jej nejenže schválil jako postní, ale dokonce jim je doporučil. Oni však věděli, že není postní, že je to pivo všech piv – Betlémské pivo, po nalití do půllitru zůstává pořád orosené a chutné i po třech dnech na sluníčku. Dokonce, když v něm lekne kapr, je pořád dobré a lahodné. Co je na něm úplně nejlepší je to, že moč, kterou pijan tohoto piva vypustí ze svých útrob, chutná úplně stejně jako pivo čerstvě natočené. Odtud tedy to nechvalně známé: Chutná to jak chcánky. Betlémské pivo je zázrak, který putuje napříč Evropou, symbol míru a přátelství. Skautští kurýři ho každoročně rozváží a roznáší po celém Česku – Betlémské pivo je předvánoční služba skautů společnosti. Jak už je zvykem, v období adventním, vydávají se tradičně mladí skauti z celého světa do dalekého města Betléma, aby splnili svůj převelice důležitý vánoční úkol. Cestují vlaky, autobusy, stopem nebo dokonce pěšky, nesouce s sebou prázdné petláhve, džbánky a různé rozličné nádoby, aby pro své bližní získali a přivezli Betlémské pivo. Kvůli tomuto posvátnému moku absolvují nelehkou cestu. Kohokoli potkají, musí mu dát loknout či mu doušek odlít do jeho vlastního lahváče. Ani kapičku nazmar nesmí však ubryndnout, natož tento nápoj vychlastat a dolít ho obyčejným Braníkem. Nezřídka se však stává, že se spolu s věřícími při odlévání opijí. Je to opravdu velké pokušení. Betlémské pivo je dle starodávné legendy totiž nejlahodnější ze všech piv. Je to totiž svaté pivo a je naprosto Boží. Ještě aby ne, když ho v jesličkách vaříval už sám Ježíš. To potom skautíkům může dosti zkomplikovat jejich cestu. Jdou od chalupy k chalupě, od nádraží k nádraží, chvílemi klikatě, tu zase pozpátku, nevěda, zda je noc či den, zpívajíce koledy, očurávajíce plůtky, hulákajíce sprostonárodní písně nebo například známou českou píseň Jarošovský pivovar. Jejich poutní cesta skýtá mnoho nástrah. Ti nejzdatnější nakonec o Štědrý den nebo i později dorazí na pražské Hlavní nádraží, kam se sjíždí věřící pijani z celé země a odlívají si od nich požehnané kapky piva, kterému nikdy nespadne pěna. Šťastné a veselé Vánoce všem lidem pevné vůle přejí Moukenovi |
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
(manifest)
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
rok od roku, stálě méně jsem dokázal stát na svých nohách, svět byl složitý pro mojí podněty přiškrcenou duši, a tak dál a dál jsem lavíroval mezi ohněm a pohledem oknem ven, mezi pomíjivostí a trvalostí zakletou v kolotoči kruhů pupenů, listů, jejich padání, tlení a nalévání. Jednu sezonu jsem se už dokonce nedokázal odlupovat od stropu, byl jsem tam nalepený jako žvýkačka a ve stínu nad lustrem jsem hleděl dolů na sebe, na stůl a židle ve světnici, a jak hosté přišupují a odšupují svá těla ke hrazdám talířů a vyskakují na ty hrazdy lžícemi a vydličkami, jak tasí své rty a srkají vývary všedních dní a okusují maso od kostí svátků, a ssají morek nocí v neutuchajícím puzení stát na vlastních nohách, zdřevěnělých tím něustálým otesáváním reality na realitu stabilní, ukotvenou pravidly a začepovanou do rámové konstrukce jazyka a mysli, slepenou společenskými pravidly a sklíženou jejich porušováním.
jednu sezonu už jsem se nemohl odlepit od stropu letokruhů nad lustrem, jednu sezonu už jsem tedy na koně nevsadil a ani na nich nevyjel, bylo vzrušující sledovat do poslední chvíle jak závod dopadne a, ano, závod se konal i beze mne, vyjely koně neseni vůlí jezdců v sedlech jejich uzd, zděšeně mrkající na své pány, jako by chtěli říct: "taxis vyjel" a mezitím pod kopyty vášně a vzrušení zadupávaly brouky v hlavách svých jezdců a sice co s načatou sezonou, a jak dopadne závod, jestli dopadne. jestli dopadnou sázky ve prospěch sázejících, jak pak naloží s výhrou, a půjdou pak do další sezony v botách z hadí kůže nebo jako loni v botách ze zlína?, a jestli snad nebude lepší peníze vložit do možnosti nezúčastnit se již dostihů investováním do sázek jiných sázejících a koneckonců tak přiživit letadlo sázení, tak aby stihli ještě za tohoto života nesázet, neboli sázet tak, aby již za ně mohli sázet a kopat koně do slabin jejich dostihoví poradcové, kteří za malou provizi zaručí, po překonání určité hranice, jistý příjem, a tím tedy konečně dopomůžou chudým lovcům hadů k možnosti si vsadit a také hadům dají možnost se do toho života konečně obout. a pak konečně chudý chlapec ze zlína bude moct zahájit další sezonu báječným projevem o tom, že letos to ještě není krize finanční, nýbrž morální. já pak konečně na chvíli dokáži zase stát na svých nohách a stále stejně složitý svět dá naokamžik falešnou naději mojí duši, abych držel dál talíře na svých zádech a nevylil jim ty vývary do klínů. |
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
rok od roku, stálě méně jsem dokázal stát na svých nohách, svět byl složitý pro mojí podněty přiškrcenou duši, a tak dál a dál jsem lavíroval mezi ohněm a pohledem oknem ven, mezi pomíjivostí a trvalostí zakletou v kolotoči kruhů pupenů, listů, jejich padání, tlení a nalévání. Jednu sezonu jsem se už dokonce nedokázal odlupovat od stropu, byl jsem tam nalepený jako žvýkačka a ve stínu nad lustrem jsem hleděl dolů na sebe, na stůl a židle ve světnici, a jak hosté přišupují a odšupují svá těla ke hrazdám talířů a vyskakují na ty hrazdy lžícemi a vydličkami, jak tasí své rty a srkají vývary všedních dní a okusují maso od kostí svátků, a ssají morek nocí v neutuchajícím puzení stát na vlastních nohách, zdřevěnělých tím něustálým otesáváním reality na realitu stabilní, ukotvenou pravidly a začepovanou do rámové konstrukce jazyka a mysli, slepenou společenskými pravidly a sklíženou jejich porušováním.
jednu sezonu už jsem se nemohl odlepit od stropu letokruhů nad lustrem, jednu sezonu už jsem tedy na koně nevsadil a ani na nich nevyjel, bylo vzrušující sledovat do poslední chvíle jak závod dopadne a, ano , závod se konal i beze mne, vyjely koně neseni vůlí jezdců v sedlech jejich uzd, zděšeně mrkající na své pány, jako by chtěli říct: "taxis vyjel" a mezitím pod kopyty vášně a vzrušení zadupávaly brouky v hlavách svých jezdců a sice co s načatou sezonou, a jak dopadne závod, jestli dopadne. jestli dopadnou sázky ve prospěch sázejících, jak pak naloží s výhrou, a půjdou pak do další sezony v botách z hadí kůže nebo jako loni v botách ze zlína?, a jestli snad nebude lepší peníze vložit do možnosti nezúčastnit se již dostihů investováním do sázek jiných sázejících a koneckonců tak přiživit letadlo sázení, tak aby stihli ještě za tohoto života nesázet, neboli sázet tak, aby již za ně mohli sázet a kopat koně do slabin jejich dostihoví poradcové, kteří za malou provizi zaručí, po překonání určité hranice, jistý příjem, a tím tedy konečně dopomůžou chudým lovcům hadů k možnosti si vsadit a také hadům dají možnost se do toho života konečně obout. a pak konečně chudý chlapec ze zlína bude moct zahájit další sezonu báječným projevem o tom, že letos to ještě není krize finanční, nýbrž morální. já pak konečně na chvíli dokáži zase stát na svých nohách a stále stejně složitý svět dá naokamžik falešnou naději mojí duši, abych držel dál talíře na svých zádech a nevylil jim ty vývary do klínů.
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
nazívám bezzubými ústy vše dobré
pod peřinou křísel
v chomáčích snů uvolněných
procházkou hlučností sytou
jak do plynu odevzdaný
nadupaný motor
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
až zapálí své jiskry pod obalem z mechu
na trdlištích hadů a laní pelechů
vstanou jerlínové jokoham a hirošim
blahovičníkové oznámí starosti
to co dosud bylo bosé obuto bude
obuté co korzovalo zuje se
páč tuje stěhují se domů
a mezera v zemi tu je
z níž pevný prs jako sopka
s bradavkou připravenou pro ústa krasavců
zeje |
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
⇡nahoru⇡ ➜ listopad 2023 V případě, že budete chtít některé ze zde uveřejněných děl použít v nacistickém pornofilmu, Blázni.cz si vyhrazují právo na jednu kopii. |